Tina

Der vann møter land!


Bildet er tatt sent i januar midt på dagen, i sterkt sollys med kort eksponering (1/640) Iso-100, blender 3,44 og kameraet i landskapsmodus.

Steinene overlapper hverandre, og steiner og stolper blir mindre innover i bildet og gir perspektiv og dybde. Lenger inn i bildet overlapper landtungene. I bakgrunnen går landskapet over i lysere blåtoner, luftperspektiv. Bildet har både diagonale, vertikale og horisontale retninger, men tyngden i forgunnen og horisontale retninger i bakgrunnen er med på å balansere og roe bildet ned, selv om komposisjonen er asymetrisk,.
 * Komposisjon:** Formatet er liggende. Bildet deles av en tydelig diagonal som treffer horisontlinjen. De loddrette badebryggestolpene bryter linjen og skaper rytme og liv. Vannet med isen danner en spiss trekantet flate. Himmelen ligger som et avlangt rektangel, og åsene i det fjerne som et litt mørkere belte over vannet. Geometriske former preger hovedtrekkene i komposisjonen, men elementene er stort sett organiske. forgrunnen ser vi steiner av ulike størrelser og former. De danner formkontraster med stolpene, i tillegg til stor-liten kontrast. Lyset gir relativt skarpe skygger. Det blå i bilde finner sin komplementærkontrast i det visne, brunoransje gresset. Ellers er lys-mørkkontrasten, varm-kald kontrast, en litt dempet egenkontrast og kvalitetskontrasten mest framtredende. Steinene i forgrunnen har varierte valører.både pga innbyrdes fargeforskjell og hvilke retninger flatene har i forhold til lyset. Det er også kontraster i teksturer i overflaten, fra vann og is, til snø og stein, gress og sand.

Jeg har redigert bildet i Photoshop og justert lys, kontraster og fargene som jeg synes var litt for blasse i originalen. Jeg retusjerte vekk en halvveis synlig stolpe helt til venstre i bildet, samt noe tang som jeg syntes forstyrret midt i. Bryggestolpene helt til høyre var blasse og lyse, og ble også justert litt.

Jeg har tenkt å bruke bildet som utgangspunkt for grafisk arbeid. I og med bildets tydelige retninger og flater kan det forenkles sterkt og allikevel beholde hovedkarakteren.


 * Hvorfor:** Der vann møter land.Å gå langs vannkanten gjør jeg nesten hver dag. Vannet er følelsenes element. Jeg elsker denne flaten som skifter farge og humør etter været. Den vide himmelen og det store utsynet som gir perspektiv og løfter meg ut av det trivielle og småskårne. Her jeg bor er det mest rød granitt som antar de mest fantastiske myke former og varme toner i det rette lyset. Granitten representerer det håndfaste, uforgjengelige, det som er til å stole på. Og i fjæra, som på bildet, lukter det av tang og saltvann. I fjor og i år har snøen ligget helt ned i fjæra og det føles annerledes, nordnorsk nesten. Så lyst....