Tina,+ideutvikling+bokomslag

Her er prosessbeskrivelsen min, med utgangspunkt i det arbeidet vi gjorde i samling 3, todelt for å få lastet opp fila, som ble litt for stor:



Komposisjon: Det underliggende bildet har i hovedsak horisontale og vertikale retninger, som brytes av den ene bryggestolpen, åskammen og selve den steinete strandlinja. Det er stor mørk-lyskontrast, varm kaldkontrast og endel kvalitetskontrast i bildet. Det blir en kontrast mellom den sterkt teksturerte bakgrunnen og fotoelementene. I tillegg har bildet en rekke formkontraster, stor liten, smal bred, mellomromsformer osv. Varmedressen og skoene veier ganske tungt på høyre side, steinbåndet, skarven og retningen på stolpen ut av bildet veier dette opp. Blodflekken, ingen menneskelig tilstedeværelse og den litt sjelvende boktittelen er ment å skulle understreke kriminalaspektet. Fuglen har sett noe,- fåglarne vet...

Vil gjøre oppmerksom på at på husets fastmaskin ble denne komposisjonen grumsete, kornete og uleselig. På min bærbare ser det nokså likt ut som Photoshoputgaven. Komposisjonens retninger det samme som over. Lys-mørkkontrasten er dempet ned. Simultankontrast-effekt mellom tittelfarge og det røde i tennene. Tennene og haifinnen har tydelig og aggressiv formkontrast til de mer runde steinformene. Samtidig så er komposisjonen mer avsluttet, omrammet pga av tennene og den mørkere kanten på sidene. Skumringsstemning, forvirrende, dystert og litt uklart.

Komposisjonens retninger og fargekontraster som nr 1. Mannen er på vei til å legge på svøm utover. Er ikke hundre prosent fornøyd med plasseringen, men det var vanskelig å tilpasse til hva som virket naturlig avstand fra land. Til venstre i bildet har jeg lagt under vanntekstur, til høyre istekstur. Det myker opp komposisjonen og gjør den litt lysere. Tittelteksten trukket litt lenger inn og mykere i formen for å balansere komposisjonen.

Komposisjonen domineres av skarven holdt i kjølige toner mot den varmgrå bakgrunnen. Lys-mørk, kald-varm og simultankontrast dominerer. Komposisjonen oppleves som ganske vertikaldominert, der fuglens vinger skaper dynamikk og liv. Det dannes en del imaginære skrå linjer inn mot høyre. Plasseringen av tittelen og det organiske formspråket i fonten er med å balansere bildet